Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Це реальна історія.
Вона трапилася в моєму місті два роки тому.
Багато героїв цієї історії загинули
в дуже дивний спосіб,
проте ви не знайдете
цього в новинах,
бо поліції й місцевим чиновникам було так соромно,
що вони не змогли
розкрити цю справу,
що вони все приховали.
Та якщо ви запитаєте будь-кого в нашому місті,
вони розкажуть вам
те саме, що і я.
Ця історія почалася в моїй школі,
«Мейбрук елементарі»,
це садочок і початкова школа.
Ця середа була
звичайним днем для всієї школи.
Нещодавно до нас прийшла новенька вчителька.
Її звали Джастін Ґенді.
І того дня вона, як завжди,
йшла до свого класу на урок.
Та все було не так, як завжди.
Бо її учні до школи не прийшли.
У всіх інших класах були присутні діти.
Навіть у паралельному класі місіс Белт були всі.
А клас місіс Ґенді був порожній.
Ну, не зовсім.
Там був один хлопчик.
Його звали Алекс Ліллі.
І він був єдиним зі свого класу,
хто прийшов до школи того дня.
А знаєте чому?
Прийшов лише він,
бо минулої ночі, рівно о 02:17,
усі інші діти прокинулися,
встали з ліжка,
спустилися сходами,
відчинили вхідні двері,
пройшли через двір і зникли в темряві.
І ніхто їх більше не бачив.
ЗБРОЯ
ПОЛІЦІЯ
Усі батьки й співробітники школи
були в розпачі.
Поліція з'ясувала, що діти зникли о 02:17,
бо в половині будинків спрацювала
сигналізація, коли вони виходили.
Деяких дітей навіть зафіксували
камери відеоспостереження.
Та на записі видно лише, як діти
зникають у темряві.
Камери не показали, що сталося потім.
Поліцейські багато говорили з Алексом.
Його запитували, чому його однокласники так вчинили,
та він сказав, що не знає.
Його запитували, чи це був план,
та він сказав, що нічого не чув про нього.
Його запитували: може, є якесь телешоу,
в якому тікають з дому,
та він сказав, що ніколи такого не бачив.
Вони також говорили з місіс Ґенді,
та вона теж нічого не знала
й не могла допомогти.
Майже цілий місяць
школа була зачинена через розслідування.
МЕЙБРУК СИЛЬНИЙ
Та згодом її довелося знову відкрити,
щоб діти, які не зникли, могли навчатися.
За день до відкриття
у школі влаштували загальні збори.
Була купа консультантів,
які мали допомогти батькам
розібратися у своїх почуттях
і навчити їх правильно горювати.
Ось де все насправді почалося.
ДЖАСТІН
Важливо не знецінювати власне горе.
Ми можемо відчувати різні емоції,
не лише сум і скорботу.
Ми маємо дозволити собі відчувати
таку емоцію, як гнів.
Гнів – це важлива частина циклу проживання горя.
Він може особливо проявлятися, коли нас кидають,
і досить часто нам доводиться відчувати…
Що це означає?
«Особливо проявлятися, коли нас кидають»?
Ми маємо злитися на Меттью за те, що сталося?
Такі почуття нормальні.
Ви можете
вважати, що нас покинули,
та я незгоден. Я не так це бачу.
Я шукаю в цьому хоча б якусь логіку.
Зникли 17 дітей з одного класу.
Що сталося в цьому класі?
Чому лише в її класі, виключно її?
Так!
Я розумію
ваші емоції, справді.
Тож ви пробачите мені
за те, що я більше не бажаю вас слухати.
Я хочу послухати Джастін Ґенді.
Так.
Вона тут, і я хочу знати,
що саме їй про це відомо.
Ем-м…
Я…
Спершу…
Я хочу сказати, що глибоко сумую через усе,
усе, що сталося.
Знаю, що ніякі мої слова цьому не зарадять.
Та правда в тому, що я прагну відповідей,
як і всі ви.
- Невже? Брехуха! - Стерво!
Я люблю цих дітей.
І…
Я… Я знаю…
Ми знаємо, що ви щось приховуєте.
Я знаю, що це, це не…
Поки не скаже, що трапилось, хай сидить у в'язниці.
Ну все, чинити самосуд тут ніхто не буде.
Я серйозно.
Міс Ґенді –
людина, яка так само постраждала від цих подій,
і вона заслуговує на ваше співчуття!
Ви або дурний, або співучасник!
Скажіть, де наші діти, міс Ґенді!
Годі. Вам потрібно заспокоїтись.
Прошу. Будь ласка. Це був довгий вечір.
Усім варто виспатись
і прокинутись зі свіжою головою.
У вас є з ким лишитися сьогодні?
-Ні. -Тоді рекомендую їхати додому
й залягти на дно.
Це буде найкраще рішення.
СПИРТНІ НАПОЇ
Даруйте, мем, я збираю на квиток,
щоб доїхати до брата. У вас є трохи дрібних грошей?
Ні, вибачте. Немає.
Невідомий номер
Алло.
- Хто це? - Краще будь насторожі,
бо сьогодні вночі я…
Вибачте, міс. Я збираю на квиток,
щоб доїхати до брата. У вас є дрібні гроші?
-Ні, вибачте. -Що ж, дякую.
ZipString повторює всі ваші рухи.
Її швидкість – 56 км за годину,
але торкатися її безпечно.
Дивіться цей трюк, інвестори. Це вихор.
Це викрутка.
А це прохід.
І лясь!
Представляємо портал!
ZipString ковзає…
Агов!
Хто це?
Чого ви, бляха, хочете?
Хто там?
Агов!
Бляха!
ВІДЬМА
Ви збережете медичну страховку,
і дозвольте зауважити,
що вона покриває також візити до психолога.
Тож ви зможете навіть…
Я, е-е… Я хочу працювати знову.
Я хочу заповнити свої дні…
Так, я… Я готова. Тож…
Джастін, вчорашній скандал показав нам,
що зараз усі батьки трохи на нервах.
Краще вам
якийсь час триматися від школи подалі,
доки вони врешті опанують себе.
А як Алекс, як…
З Алексом усе добре.
Він у місіс Белт в класі, і нам рекомендували
поводитися з ним так,
як і з іншими дітьми.
Зробити його життя знов нормальним.
Я хочу з ним поговорити.
Ви знаєте, що це заборонено.
Рішення остаточне.
Ну, я б… Я б почувалася краще,
якби поговорила з ним.
-Ось воно. -Що?
Ось ваша проблема. Ви б почувалися краще.
Хлопчика переслідує преса.
Слідчі перевернули його житло.
Він травмований.
Слід думати в першу чергу про Алекса.
Якщо ви вважаєте, що я не хвилююся
за Алекса чи за учнів, які…
Справа не в тому, хвилюєтесь ви чи ні.
Важливо те, що ваша поведінка
переходить межі професійного
-спілкування. -О боже. Он воно що.
Ви ж знаєте, що це не так.
Неприйнятно обіймати учнів.
О, я жаліла заплакане дитя. Це що, кримінал?
І ще возити учнів додому – це непрофесійно.
Вона спізнилась на автобус і живе
-по сусідству. -Це неприйнятно.
Знаю, ви все це робите,
бо небайдужі до них.
Я знаю, що ви не загроза для цих дітей,
проте ви забуваєте,
що ви не мама, ви вчителька.
Це різні речі.
І саме тому ні, не шукайте Алекса Ліллі.
Але ж…
Ми єдині, хто лишився.
-О боже. -Гляньте, хто тут.
Це схоже на хуліганство.
Так, і мені хтось невідомий дзвонить.
-З погрозами. -Справді?
Гадаєте, це та сама особа зробила?
Е-е, я не знаю. Може, так, а може, й ні.
Ну що ж.
Хай хто це був, я прийму вашу заяву.
Упевнений, що це якісь малі утнули.
Тобто…
Я свого часу теж таке
чудив у школі.
Туалетним папером жбурлявся, дзвонив у двері.
Але не писав «відьма» на чужій тачці.
Та мій друг мастив колеса лайном.
-Привіт! -Привіт!
Обіймемось?
Так, авжеж, давай обіймемось.
А що в тебе з рукою?
О. Та я на роботі травмувався. Не зважай.
То… Вип'єш?
-Звісно. -Е-е, Тоні!
Тоні!
Е-е, він прийде зараз.
-Я… Все… Все добре. -Ну…
-Так. -Я не втечу.
Е-е…
Вау. Чесно, я очікувала, що ти відмовиш.
Я хотів зустрітися. Я…
Знаєш, я багато про тебе думав і…
Хотів зв'язатись,
просто гадав, що це все ускладнить.
-Не знаю, чи… -Слухай.
Я тобі не якась ніжна пташечка,
в якої серце тьохкає від телефонного дзвінка.
-Так, я в курсі. Не кажу, що не хотів… -Усе гаразд.
Е-е, Тоні. Е-е, мій друг хоче коктейль.
Чуєш? Гей.
- Ну, кажи. - Що замовите?
Вітаю. Е-е, мені лише коли.
-Коли? -Так.
Ясно. Добре. Як хочеш.
Як ти, Джастін? Уже краще?
Ну, всі думають, що я відьма.
Я так не думаю.
Глянь на мою тачку.
Пфф. Сподіваюсь, ти не за кермом.
Чому ти сподіваєшся, що я…
Я переживаю, бо…
Чекай…
Та не будь козлом, Поле.
-Я зовсім не козел. -Облиш.
Ти мене вислухай.
Я хвилююся за тебе, і той факт, що ти випиваєш,
-а потім сядеш за кермо… -Знаєш що?
-Я коп. -Я не хочу твоїх всратих хвилювань.
Ясно? Я не п'яна.
Гаразд. Як скажеш. Вибач.
То що, тобі розмалювали тачку?
Написали «відьма» на дверях, тож так.
Доводжу до твого відома, усі вважають, що я…
Я відьма.
Отак.
-Ваша кола. -Дякую.
Дозволь тобі дати…
-Що, прочухана? -Ні.
Лише пораду від людини,
яка добре тебе знає.
-Ти не проти? -Та ні.
Краще не зациклюйся на собі.
Повір, що люди зараз не про тебе думають. Реально.
Ти далеко не в центрі уваги.
Гм. Гадаю, що ти помиляєшся, Поле.
Слухай. Ти насправді схильна до перебільшень
-і легкої параної. -Вау. Вау. Серйозно?
І я знаю, що це робить тільки гірше.
Що «це»? Що?
Заливання горя в барі на самоті.
Не на самоті.
Ти ж тут.
Ти знаєш, про що я, так? Я не лишуся.
Донна знає, що ти тут?
Ні.
-Серйозно? -Так.
Ми з нею зараз… Ми з нею взяли паузу.
Вау.
Нічого такого.
Угу.
Аж засяяла.
Не радій так. Це неввічливо.
Давай. Випий чогось зі мною.
-Джастін, ні. Джастін. -Ну ж бо. Будь ласка.
Прошу.
Ні.
♪ Треба встати Треба вийти ♪
♪ Треба повернутися додому до ранку ♪
♪ Якщо я запізнюся… ♪
Вимкни, будь ласка.
Ти взагалі не змінилася.
Які плани на сьогодні?
Робота.
Працюватиму. Весь день. До ночі.
Гаразд. Я вірю, чого ти?
Що?
Е-е, та не хвилюйся.
Я не буду набридати тобі
цілий день. Я не писатиму.
Джастін, я лише сказав, що працюю. Ось і все.
І як робота?
Нормально. Та пофіг на неї.
Ого. Сподіваюсь, не всі так до цього ставляться.
Ти зараз про що?
Ну, зникло 17 маленьких дітей, на хвилиночку,
і я дуже сильно сподіваюся, що твої колеги не кажуть:
«Та пофіг на неї», – про роботу копа.
По-перше, я не детектив.
Не знаю, чи ти в курсі.
І, по-друге, у мене похмілля,
і я не розраховував розкривати деталі розслідування.
Ні, ні-ні-ні. Я…
Я нічого не випитую.
Лише цікавлюся, чи доведеться розбиратися самій.
Ми в процесі.
-Ви в процесі? -Ага.
Ясно, клас. Ви в процесі.
Яке щастя.
Ти реально не так усе уявляєш.
Ніхто не тиняється.
Тільки не варто зараз…
Реальну Джастін вмикати?
Просто залиш розслідування детективам.
Я був радий зустрітися.
Я теж.
Та пішов ти!
ШКІЛЬНИЙ АВТОБУС
Агов!
Я суворо
заборонив вам говорити з Алексом.
Ну, технічно, я не говорила з ним, тож…
Ви простежили за ним.
Ви дзвонили в його двері.
А потім заглядали у вікно.
А… А вас не хвилює той факт,
що в його домі якась фігня?
Джастін, якщо я раніше нечітко висловився,
то зроблю це зараз.
Я хочу, щоб ви дали йому спокій.
Добре, але чого його вікна заліплені?
Це вам дивним не здається?
Може, тому що надто цікаві люди мають нахабство
заглядати в них?
-Але, Маркусе… -Ви знущаєтесь?
З поваги до вас
я зроблю вигляд, що цієї розмови ніколи не було.
-Якого біса? -Ти переспала з ним?
Донно?
-Ти переспала з ним? -Донно, ні. Ні.
Я… Я не спала з ним.
-Кажи чесно. Ти трахнула його. -Ні, ні, ні. Він…
Він сказав, що ви не разом.
-Лярва! -Ні, ні, ні!
-Ти його напоїла! -Донно, годі! Стоп!
Він за тебе хвилювався, а ти його напоїла!
-Гей, гей, досить! -Стоп!
Це все через тебе!
Глянь, що ти накоїла!
Лучіано, я знаю, що між нами все складно
після того, що сталося в джакузі,
та все ж ти для мене дуже…
О боже.
Алексе, привіт. Як справи?
Я лише привітатись хотіла,
адже я весь час про тебе думаю і…
Переймаюся, чи ти в нормі.
Я в нормі.
Точно?
Знаєш, я насправді дуже важко це сприйняла
і навіть не уявляю, як тобі зараз.
Я маю йти.
Гей, зажди, будь ласка.
Я лише хотіла впевнитися,
-що все гаразд. -Не ходіть за мною!
Агов! Це міс Ґенді, я хочу з вами поговорити.
Агов!
Я знаю, що ви вдома.
АРЧЕР
Я йду на роботу.
Я дзвонив вам, босе.
Так, я був трохи зайнятий.
Як у нас справи?
Та проблемок вистачає.
-Кажи. -Та…
Марк поїхав за сайдингом,
а їх немає.
Замовлення ніхто не оформив.
Чорт. А хай йому. Це…
Так, вибач, це я…
Власник приїде в п'ятницю на огляд,
а у нас досі фасад не обшитий.
Мій провтик. Я винен.
А ще я вранці побачив, як Алвін
фарбує двері фарбою, яку ти замовив, і…
І?
Вони хотіли зелену. Це червона.
-Що? -Дивись.
Чорт забирай. Чекай хвилину. Вони надіслали не ту…
Я глянув накладну, це ми замовили.
Вони надіслали все правильно, це ми не той колір…
Ясно. Я облажався.
Я цю заберу й замовлю ще раз.
«МЕРСЕР» ЯСКРАВА ВИШНЯ
Містере Ґрафф.
Іду.
Ми перевіряємо кожен такий дзвінок.
Тож даю слово, що поки ми говоримо,
офіцери детально відпрацьовують
кожну зачіпку, яка з'являється.
А що федерали? Нічого нового?
З колегами ми весь час підтримуємо зв'язок.
Тож я вас запевняю,
що вони теж відпрацьовують усі наявні версії.
Які новини від кінологів?
Я вже давно не бачив їхніх звітів.
Тому що вони не звітують вам.
Містере Ґрафф, я розумію ваші почуття.
І я не проти спілкуватися з вами.
Бог свідок, якби це була моя дитина,
я б теж сидів тут.
Проте я вас закликаю довіряти слідству й…
Вона досі не зізнається?
Вона знає.
Я з вами не згоден.
Ви кожну зачіпку відпрацьовуєте, кажете,
і все ж вона досі розгулює на свободі.
Ви взагалі розглядали її як підозрювану?
Так, авжеж. У першу чергу.
То ви в курсі її минулого?
Бо я теж дещо нарив.
І це мене шокувало.
Її ловили нетверезою за кермом. Ви цього не знали?
Її звільнили з іншої школи зі скандалом
за непрофесійну поведінку.
Ви цього теж не врахували?
Ми маємо повну картину.
У неї з головою проблеми, адже так?
Що, ви гадаєте, вона знає?
Що такого вона не розказує нам?
Бо ті діти самі вийшли з дому.
Їх ніхто не виштовхував.
І за руки не тягнув.
Я не знайшов нічого,
що на цю жінку вказувало б.
Скажіть, де шукати.
Я шукаю в цьому хоча б якусь логіку.
Так!
У нас раптом зникло 17 дітей з одного класу.
І ніхто з них не говорив про це?
Так не буває!
Тут присутні всі батьки,
і ніхто нічого не підозрював?
Я вимагаю пояснити, де цілий клас учнів.
Чому зник лише її клас? Виключно її?
Скажіть, де наші діти?
Годі!
Вам потрібно заспокоїтись.
Прошу. Будь ласка.
Усім варто виспатись
і прокинутися зі свіжою головою.
Вона знає!
СПИРТНІ НАПОЇ
Даруйте, мем, я збираю на квиток,
щоб поїхати до брата. У вас є трохи дрібних грошей?
Вибачте.
Меттью?
Меттью.
Меттью!
Стій!
Зачекай.
Меттью?
Меттью, де ж ти?
Куди ти пішов?
Скажи мені.
Скажи мені!
Мені шкода.
Мені шкода, що я не міг ска…
Що я не міг…
Я хотів сказати це безліч разів.
Я хочу сказати це весь час,
бо я відчуваю це весь час.
Я дуже тебе…
Що за фігня?
Де наш будинок?
Отут.
А де вежа? Вежа, вежа, вежа, вежа, вежа.
Ага.
Я зрозумію.
Ну ж бо.
Привіт.
-Вітаю. -Як життя?
Я Арчер Ґрафф, батько…
Так, я знаю, хто ви. Авжеж.
О, чудово. Ми ніколи не розмовляли з вами віч-на-віч,
проте зустрічалися на шкільному…
-Як ви, Арчере? -Добре. Тримаюся.
Я… Ну…
Незважаючи на все, я…
живу далі.
Ми мусимо, чи не так?
Звісно.
Слухайте, ви… Ви даруйте, що я прийшов отак
до вас посеред дня, просто…
Не знаю, чи ви в курсі,
у нас є відео, як Меттью йде з дому.
На дверях є камера, і,
гадаю, у вас теж є запис,
таке саме відео з Бейлі?
Так, у нас є.
Ну, я впевнений, що ви показували його поліції,
як і я наші, проте я…
Я хотів вас запитати, чи можна переглянути його.
Не треба копії, нічого такого.
Я б не хотіла, щоб ви дивились.
Гаразд. Я розумію.
Ґері?
Я Арчер Ґрафф, доброго дня.
Вітаю.
Батько Меттью.
Так. Авжеж.
Ви щось хотіли?
Е-е, я маю до вас дещо дивне прохання.
Важко на це дивитися.
Так, чекайте. Відмотайте, де вона ступає
-на тротуар. -Гаразд.
Е-е…
Ось. Дивіться.
Що ви бачите?
Один, два, три, чотири,
п'ять, шість, сім.
-Дозвольте. -Звісно.
Будь ласка. Що ти тут бачиш?
Гей.
-Я хочу поговорити. -Ні, мені…
Знаєте, мені нічого вам сказати.
А я гадаю, вам є що сказати.
Ви і всі батьки в нашій школі
дали мені все чітко зрозуміти.
У мене проблема. Ясно.
А це перші відверті
слова, які я від вас чую.
-У вас проблема. -Хочете скандал влаштувати?
-Це що, погрози? -Я не…
Ніхто вам зараз не погрожує.
Ви підозрюєте не ту людину, ясно?
Ох, ця ваша позиція жертви, яку ви зайняли.
Може, вам і вдалося обдурити
поліцію і школу,
та мене ви не обдурите.
-Годі думати про себе! -Маркус?
Ви зобов'язані сказати відверто вс…
Гей!
Маркусе!
Не вставайте.
Гей!
ПОЛ
Готель хоч хороший?
- Непоганий. - Клас.
Не «Рітц», звісно, та я на це й не розраховувала.
Ага. Ну, це ж лише на шість днів, так?
На три, взагалі-то.
Мені не обов'язково залишатися
на заключну вечірку,
тому я поїду в четвер.
-Хіба не круто? -Так, чудово.
У мене буде овуляція в п'ятницю,
тож ми зможемо спробувати.
Клас. Гаразд. Так. Чудово.
Це ж тебе заводить?
О! Скажеш моєму татові, що я повернуся
до вихідних, і ми
встигнемо до них на річницю.
Так, я скажу йому.
Він зрадіє.
Ти вже починаєш зміну?
Ага.
А потім підеш на зустріч?
Е-е, та я не планував іти.
Гадаєш, варто пропускати?
Е-е, як матиму час, то заскочу.
Поле, особливо коли
ти надовго лишаєшся сам,
важливо, щоб ти регулярно відвідував зустрічі.
Я не буду пити, Донно. Я обіцяю.
Якщо відчую потребу, то піду на зустріч. Гаразд?
Гаразд, любий.
Ну все, мене вже чекають.
Добре. Не забудь сказати татові про вихідні.
Ага.
-Люблю тебе. -Люблю тебе.
Господи боже.
Гей, Еде.
Так, Поле.
Е-е, Донна повернеться в п'ятницю,
тож ми з радістю повечеряємо з вами в неділю.
Вона повертається раніше?
Здається, їй дали відгул.
Вона просила сказати вам, що все в силі.
Чудова новина.
Річниця весілля, так?
Ага.
Це круто. Мої щирі вітання.
-О, дякую. -Стільки років.
Я старий, по-твоєму?
Ні. Ні, сер. Ні, ні, ні.
Чому ти назвав мене старим?
Ні, сер. Я цього не казав.
Я кепкую, не сци.
Ну, я вже заступаю на зміну.
Прийнято.
Наступного понеділка
минає місяць, відколи 17 школярів
зникли безвісти.
Громада міста призначила 50 тисяч доларів
винагороди за будь-яку інформацію,
яка допоможе їх знайти.
Якщо ви помітили щось…
Стій на місці. Поліція.
Чорт.
Стій, чи я вистрелю з шокера!
О ні, ні. Не треба.
-Замовкни! -А! Будь ласка! Я працюю там!
Я загубив ключі. Повірте.
Я загубив ключі. Чесно.
-Ти цілий? -Так, офіцере, я в нормі.
Гаразд. Це було доволі жорстко. Ти як?
Офіцере, все гаразд. Просто зателефонуйте на склад.
Знайдіть номер в інтернеті.
Мій мобільний не працює.
Тобі наручники не тиснуть?
Ні, все гаразд, офіцере.
-Тоді ходімо до машини. -Ні-ні-ні.
-Будь ласка. -Вставай.
-Офіцере. -Раз, два, три.
-Назви своє ім'я. -Джеймс.
Джеймс, гаразд. Стань переді мною, Джеймсе.
-У тебе є при собі зброя? -Ні.
Ні? А наркота? Вживаєш?
Ні, сер.
У кишенях тримаєш щось,
на що я можу випадково напоротися?
Ні, сер, нічого.
Це точно? Я не хочу поранити собі руки.
Немає нічого, сер.
Гаразд, Джеймсе. Стій спокійно зараз.
Не варто тікати від поліції.
А! Бляха!
Молю! Тільки б не заразитись.
Чорт.
Ну все. Встав. Встав. Підйом!
Гей! Ти чуєш мене?
Джеймсе! Ти зі мною?
Ай! Якого хріна?
-Ти вдарив мене, бро. -Слухай.
Ось як ми з тобою це вирішимо.
Я зніму з тебе наручники, гаразд?
Тоді сяду в свою тачку
й поїду звідси геть. Але…
Ти слухаєш мене?
Я бачу тебе тут востаннє, ясно?
Справи такі: я вчинив погано,
ти вчинив погано.
Отже, ми з тобою квити.
Побачу тебе тут ще раз –
і це буде інша історія, ясно?
Так?
Второпав?
Чуєш? Я двічі не повторюю. Зараз підводься.
Я зніму з тебе наручники. Один, два…
Він у розпачі.
Його можна зрозуміти.
Хтось повинен йому сказати,
що не тільки його дитина зникла.
Їх аж 17. І це все одна справа.
Гаразд, слухай.
Доки заяву ніхто не подав,
цей запис зберігатиметься на диску,
і десь за місяць на нього запишуть щось зверху.
І якщо цей сраний громадянин
не повернеться за місяць
зі скаргою, то все забудеться.
Та як він прийде…
Поле, у тебе будуть серйозні неприємності.
Ти показав руку лікарю?
Бляха!
Джастін Привіт
Привіт!
Обіймемось?
Так, авжеж, давай обіймемось.
Привіт!
Поле!
Гей.
-Де це ти був? -Ти вдома.
Я вдома.
Хтось там
захворів, і всі групи відправили додому.
А де ти був?
Я був, е-е… Я гуляв.
Де?
Поле.
Ти шмат лайна.
Може, десь в іншому місці пообідаємо?
- Давай. У піцерії? - Згода. Сьогодні ти пригощаєш?
Так. Я в курсі цієї ситуації…
От сучий син!
Гей!
Що я тобі казав? Га?
Що я тобі казав?
Що я бляха… Ах ти ж виродок.
Гівнюк!
ДЖЕЙМС
Це довбане паскудство. От же ж лайно.
Будь ласка, будь ласка, будь ласка, будь ласка.
Ще трохи, ще трохи, ще трохи.
Так.
Чорт забирай! Бляха!
Бляха.
Лайно собаче. Чорт забирай.
Прошу, прошу, прошу.
Бляха! Срань. Ну ж бо, роздупляйся. Давай.
Так. Ну хоч трішки.
Ох! Падло гівнюче!
Бляха!
Йо, новий телефон.
Це я, бро.
Е-е, я знайшов роботу вчора.
Так, дякую, бро.
Дякую, дякую, дякую.
Так, е-е, але є одна невеличка проблемка.
Я не можу почати, доки не куплю черевики
і, типу, нові шмотки.
Бо там усе люкс.
І я…
Чекай, чекай, чекай, чекай. Ні, ні, ні, ні.
Зажди. Це хороша новина.
Я знайшов роботу, і я реально взявся за голову.
Тож ми скоро затусимо.
Я поверну мамі борг,
але не так скоро,
бо я шукаю, ну, гроші на одяг,
щоб ходити на роботу й повернути мамі борг.
Алло.
Ох! Довбане падло!
Бляха, бляха, бляха!
Гей, я якось сплутано пояснив,
наскільки мені важливо
дістати гроші,
щоб купити одяг для роботи,
щоб мене туди взяли працювати.
Тож передзвони мені, щоб я все пояснив.
Дякую, брате. Люблю тебе.
О кайф!
ВХІД ЗІ ЗБРОЄЮ, У ХУДІ Й ШИРОКИХ ШТАНАХ ЗАБОРОНЕНИЙ
ВИНАГОРОДА 50 000 $
Ні.
Ні?
Я не візьму.
Я не розумію. Речі хороші.
Гарний стан. Гарний.
Ось, це коштує 50 баксів.
Ні.
Дв… Двадцять.
Десять.
П'ять.
Прошу. Будь ласка.
Зараза.
- Стій на місці. Поліція. - Бляха!
Чорт!
Справи такі: я вчинив погано, і ти вчинив погано.
Отже, ми квити.
Побачу тебе ще раз…
і це буде інша історія. Ясно?
Гаразд. Я двічі не повторюю.
Ану підводься.
Бляха!
Довбана хвіртка!
Чорт!
Срань!
Чорт.
Капець. Що ж робити?
Ти диви. «Віллоу»!
Дідько! Бляха!
Пробачте. Пробачте! М-м…
Агов!
Ви тут?
Що за фігня?
Так-так-так.
Вибачте! Чорт! Даруйте!
Даруйте!
Бляха!
Що за фігня? Що за фігня?
Всратись.
Це триндець.
Боже.
Що за фігня? Чорт! бляха!
Бляха! От зараза!
Бляха! А! Будь ласка, будь ласка, будь ласка!
Бляха!
ВИНАГОРОДА 50 000 $
Двадцять, 40, 60, 80, 100.
Гей.
Я дзвоню стосовно винагороди
за інфу про малих, які зникли.
Я знаю, де вони.
Е-е, думаю, що всі. Здається, їх купа там.
Вони стоять у підвалі того дому
й не рухаються. І, е-е…
Та я не знаю. Стоять
у підвалі, як статуї.
І ще якісь двоє стрьомних нагорі.
Я там ледь не всрався.
Е-е… Підкажіть, як це все відбувається?
Як я отримаю бабки?
Ні, я не… Я… Я абсолютно серйозно.
Я вам доведу. Чесно.
Е-е, просто я… Я, е-е…
Не дуже хочу приходити.
Хай хто-небудь підскочить до мене
й віддасть гроші?
Я не в захваті від поліцейських відділків,
і вони мене лякають. У мене фобія.
Гей!
Що я тобі казав? Що я, бляха…
Ух!
«Що я тобі казав, га? Що я тобі казав?
Що я тобі казав? Я брутальний коп, і я…»
Усе гаразд. Усе гаразд.
Це був глюк. Це був глюк. Це був глюк.
Усе гаразд. Здалося.
Чорт!
Виродок! Ти штрикнув мене!
Ні, ні, ні! Пробачте, чесно! Я не хотів.
Я не хотів. Це випадково.
Чекайте, чекайте, чекайте! Слухайте!
Я знаю, де діти.
Я саме для цього йшов у відділок.
-Ти мені заливаєш. А-а! -Ні, ні, ні! Чесно.
Це правда! Це правда! Я знаю, де вони. Я не брешу.
Де?
Вони недалеко, в підвалі будинку.
Що за хрінь ти… Який будинок?
Я… Я вас туди проведу.
Це… Це зовсім недалеко звідси.
А щоб тебе!
У тебе є СНІД?
Га?
СНІД, козляро. У тебе є СНІД?
Е-е…
Е-е, та ні наче.
А гепатит? Чи щось таке?
Не знаю, я не здавав кров.
Отой, темний.
Той, що в кінці кварталу.
Е-е, даруйте, сер.
Е-е, не хочу бути грубим, та…
Ви точно ці гроші, е-е,
не заграбастаєте собі?
Сер!
Офіцере!
От падло!
Що за фігня?
Якого біса?
Випустіть мене звідси, чорт забирай!
О. Нарешті.
Що це з ним?
А хай йому грець. Що за срань?
Гей, йо, ви в нормі?
Господи, бро! Гей!
Ану геть від мене! Забери свої руки! Відчепись від мене!
Гей! Бляха!
Рятуйте! Рятуйте! Хто-небудь, допоможіть!
МАРКУС
Кажу вам, Маркусе. Я сама це бачила.
У тому будинку точно відбувається
щось дуже-дуже погане.
Якщо не вірите,
-сходіть туди самі. -Джастін, досить.
Усьому є межа.
Алекс вже достатньо травмований
подіями останніх місяців,
-як і ви, очевидно. -Маркусе…
І тому, з поваги до вас, я зроблю вигляд,
що цієї розмови ніколи не було.
Якщо добробут дитини викликає сумніви…
-Джастін. -…ви зобов'язані звернутися
до соцслужби.
Зобов'язані.
Ви реально не розумієте?
Хочете загнати мене в кут?
Та просто навідайте його. Маркусе. Зробіть це.
Я не уповноважений до дітей додому ходити.
Але уповноважені доповідати про недбальство.
Гаразд, ось що я зроблю.
Я запрошу його батьків на особисту бесіду.
Зустрінемось віч-на-віч у школі.
Це вас задовольнить?
Так, звісно. Дуже дякую вам за це.
Чудово. Будь ласка. До побачення.
Так.
Ваша відвідувачка тут.
Чудово.
То запроси, будь ласка, Мардж.
Проходьте, мем.
Директоре Міллер, я Ґледіс.
Вітаю. Так, так.
Дуже приємно.
-Е, сідайте, будь ласка. -О, дякую.
Дякую, Мардж.
Дякую, що прийшли. Я…
Я знаю, до вас прикуто зараз багато уваги.
І вона буває нав'язливою.
Я з радістю сюди прийшла. Усе добре.
Ґледіс, пробачте мені.
Ми ж не знайомі, чи не так?
Так, не знайомі.
Гаразд. Фух.
Адже я впевнений, що я б вас запам'ятав.
Я точно бачився з татом Алекса в школі.
Я тітка Алекса,
його мати – моя молодша сестра.
Ясно. То ви… Ви не офіційний опікун?
Та ні. У хлопчика є двоє батьків.
Авжеж. Що ж, е-е…
Пробачте мені, Ґледіс,
проте є вимога вести цю розмову з батьками.
Ну, шкода це казати,
але його батьки сильно захворіли,
і я живу з ними, щоб допомагати з Алексом.
О, звучить серйозно.
О ні. Нічого серйозного. Нічого смертельного.
Їх сухоти замучили.
Сухоти замучили?
Так.
Ви знаєте?
Соромно зізнатися,
та я не уявляю, що це за хвороба.
Я гадав, переселенці
на таке страждали за давніх часів.
Що це, е-е, туберкульоз?
Насправді з ними все гаразд, просто їм слід лишатися вдома.
Я сподівався поговорити з ними, бо…
…це трохи дивно, проте
стривожений громадянин надіслав запит на перевірку
добробуту дитини,
тож я маю поспілкуватися з опікунами.
Це вимагається законом.
Належить поговорити з батьками особисто.
От лихо.
Я міг би їх навідати, якщо так буде зручніше.
Я б хотів уникнути втручання соцслужби.
-Та й сам я… -Соцслужби?
…впевнений, що це хибна тривога.
Хто подав запит?
Я не можу розголошувати.
Що ж, це дуже прикро.
Наразі свободу дій уже втрачено.
Мураха рухається під впливом
чужого мозку та інстинктів.
Зараз вона готує для себе…
-Ням-ням-ням. -…смертельну пастку.
Ось і готово.
Грибок кордицепс паразитує на її тілі.
Яка гидота.
І за рахунок цього розмножується.
Активне цвітіння…
…розповсюджує грибкові спори…
Хто це прийшов?
…які уразять нових мурах.
Фу.
- Слава богу, ви вдома. - Хто там?
Даруйте, що турбую вас у вихідний.
О, прошу, будь ласка, пробачте мені.
Ну, ми трохи зайняті.
Спершу я на автобус чекала цілу годину.
І тільки тоді усвідомила…
…що стояла не на тій вулиці.
А коли нарешті я це зрозуміла,
оу, то було вже пізно.
І я мала через увесь район іти, і таки дійшла.
Мені дуже шкода це чути…
-але ми тут маємо деякі… -Мені прикро це казати,
та мене зараз удар вхопить.
О.
Дасте мені води, будь ласка?
Я боюся, що це…
Авжеж, ми дамо вам води.
О, я вам дуже вдячна.
Я думаю, що зараз не…
Мене звуть Ґледіс, рада познайомитись.
Вітаю.
О! Який у вас чудовий будинок!
Ось жираф і зелена китайська…
Це точно оригінал, я впевнена.
О, яка гарна кухня!
Чисті білі меблі. Я вам по-доброму заздрю.
Слухайте. Даруйте за це вторгнення,
проте я ніяк не могла
відкласти цю розмову з вами.
О.
Маркусе, дай їй склянку.
Е-е, миску, будь ласка.
Миску?
Так, миску. Така в мене особливість.
Я вже навіть не виправдовуюсь.
Е-е, миску води. Гаразд.
Дякую.
Ви маєте знати, я говорила з татом Алекса,
який хворіє, як я й казала.
Проте він згодився
сам прийти в понеділок до вас у школу
і все з'ясувати.
О, я вдячний за це, та дарма ви турбувалися.
Отже, до соцслужби ви не подзвоните?
Та ні.
Звісно, це зайве.
Тобто ви ще не дзвонили, так?
Ґледіс, я мушу наполягти, щоб ви…
Це… Це з мого кабінету?
Ви ж не зв'язувалися з ними, правда?
Ще ні. Що це таке?
О боже мій!
Упс! Гляньте, що я накоїла. Ой лишенько!
Нащо ви себе ріжете?
Та це прикра випадковість.
Вау. Дійсно тече кров.
Террі, дістань якийсь алкоголь
-і аптечку. -Зараз.
О ні, ні, ні. Не вигадуйте.
Подасте мені рушник, любчику?
Так, зараз-зараз-зараз.
Відрізала моє волосся!
Я дзвоню в 911.
Маркусе, у неї моє волосся!
Маркусе, що вона робить?
Маркусе!
Ну…
Дивіться!
Якого хріна, чуваче?
Гей! Воу!
О боже мій.
Скажіть правду. Заради наших дітей.
- Годі думати про себе! - Маркус?
Ми з вами маємо…
Не вставайте.
Гей! Годі! Ні!
О господи.
Рятуйте! Будь ласка, прошу.
О боже!
Ой!
Чорт!
Гей!
О…
О чорт!
-Геть з магазину! -Бляха, допоможіть!
Що за хрінь?
Падло.
Я наздожену тебе, гаде.
Ви в нормі?
Так, здається.
Лише кілька…
подряпин.
А ви?
Так само.
Ви мене врятували.
-А… -Ні, чесно. Тож дякую.
Звісно.
А як же інакше?
Він злетів з котушок.
Коли ми востаннє говорили з ним, усе було гаразд.
Він був адекватний.
І…
Я в житті нічого схожого не бачила.
Я бачив.
Про що ви говорите?
Те, як він рухався, я вже таке бачив.
Хочу дещо показати.
Їхня донечка рухалась так само, як Меттью.
Та сама поза, і так само бігла.
Точно як Маркус біг за вами сьогодні.
Він був одержимий.
Наче якийсь реактивний снаряд, націлений на вас.
Ось, гляньте сюди. Це мій будинок.
Тут Бейлі Крамер живе.
Якщо вважати,
що діти рухалися в одному напрямку,
тоді в обох була та сама ціль.
Траєкторії схрещуються десь приблизно отут.
О боже мій.
Тож, напевно, щось манило їх туди.
-Алекс. -Якесь… Що?
Алекс Ліллі живе в цьому будинку.
АЛЕКС
Хто ще наведе мені приклад паразита?
Хто знає?
-Лізо? -Солітер.
Солітер. Дуже добре.
Це гидкий черв'як, згодні?
Він живе в наших кишках, їсть нашу їжу.
Годі вже.
«Годі вже».
Привіт, Аксмене.
Розповідай, Аксмене. Як день у школі?
-Добре. -Так? Цілував супермоделей?
Ні.
Ні? Ну гаразд.
Що ж, цей день настав, малий.
Мамина тітка Ґледіс приїжджає до нас.
Чому вона має жити у нас вдома?
Ну, я тобі вже пояснював.
Вона хвора, і, схоже, ми її єдині родичі.
Але я її навіть не знаю.
Пфф. Я розумію. Я теж її не знаю.
І не впевнений, що твоя мама добре її знає, та…
Вона член сім'ї. Сім'я – це важливо.
Тож ми не кинемо її.
Гей, дитина потрібна?
Гей. Мої лицарі повернулися.
-Привіт. -Привіт.
О, гей. Усе добре в школі?
-Так. -Ну, супер.
Е-е, я прибираю в нашому будинку
перед приїздом тітки Ґледіс.
Зроби мені ласку, прибери швиденько
у своїй кімнаті, синку.
Вона ж не буде в ній жити?
Я наводжу лад скрізь,
а ти лише в себе, тож іди.
Я знаю. Ніхто не в захваті від хатньої роботи.
Гаразд?
Вітаю. Заходьте!
- Тримаєш двері? - Тримаю.
Ще один крок.
Я лише кажу, що вигляд у неї поганий.
Не впевнений, що їй тут місце.
Тоді вона або на вулиці, або тут, Стівене.
Ну, знаєш, у нас тут теж не хоспіс, люба,
-а дім. -Я знаю.
І немає умов для її догляду.
Ми не чули про цю жінку 15 років.
Вона навіть не була на нашому весіллі.
Моя мама її б не покинула,
і я її не покину, гаразд?
Я розраховую на тебе.
Та якщо ти відчуваєш…
Алексе, синку, що ти тут робиш?
Я голодний.
О, ти голодний. Гаразд.
Ходи донизу, снідай сам,
а тоді зуби почисть. Уже 07:30.
Поводься тихенько, бо тітка Ґледіс спить.
Вона ще довго житиме у нас?
Складно сказати, малий.
Не схоже, що вона планує одужати.
То вона лишиться з нами навічно?
Ні.
Вона…
не затримається довше, ніж на місяць.
-Доставив. -Дякую.
Заберу тебе о другій.
-Гаразд. -Бувай.
-Люблю тебе. -Люблю тебе.
КОТРА ГОДИНА?
Час вийшов. Відкладіть олівці!
Меттью!
Що? Ви ж сказали, відкласти.
Меттью, геть із класу.
Алексе, все гаразд?
Усе добре.
Меттью, на вихід. І речі забери.
Це був жарт. Ви серйозно?
-Спізнився на автобус? -Я пішки.
Точно?
Мамо, тату, де ви були?
Гей, Аксмене, як день у школі?
Що з вами?
Алексе.
О, вітаю вдома.
Ну як ти, любий?
Який ти вже дорослий.
О, знаєш,
я не бачила тебе, відколи ти був малятком.
Що з моїми батьками?
О, нічого, сонце. Все гаразд.
Мамо.
Синку. Як справи у школі?
Чого ти? Я ж кажу, що все гаразд. Не хвилюйся.
Алексе.
Ану не бешкетуй.
Сідай до столу.
Я зготувала вечерю. Не знаю, що ти
зазвичай їси, та гадаю,
що макарони з сиром, які…
Тату!
Алексе, досить.
Негайно йди нагору, вмийся,
почисть зуби й лягай спати.
Жодної вечері.
Я не жартую, хлопче. Йди.
Заходь. Сідай.
Алексе.
Сядь.
Не хвилюйся за батьків.
Вони трохи захворіли.
Отже, перш ніж ти вирушиш до школи,
ти маєш пообіцяти, що не скажеш жодній людині, що я тут
і що твої батьки хворі зараз.
Ти чуєш мене?
Дивись.
Ох.
Ти дивишся?
Не треба!
Зупинись!
Алексе.
Сядь за стіл.
Отже, коли я наказую не розповідати
про мене чи про батьків нікому,
ти усвідомлюєш, що трапиться, якщо не послухаєшся.
Я змушу твоїх батьків калічити себе
чи калічити одне одного.
Я змушу їх з'їсти одне одного, якщо захочу.
Ти второпав, Алексе?
Ти віриш мені?
Пообіцяй, що не розкажеш
про мене жодній живій душі.
Я обіцяю.
Бо я дізнаюся, Алексе.
Час до школи. Їдь на автобусі.
Ти не проговорився.
Молодець.
Іди погодуй батьків.
Суп у шафці.
Завтра купиш іще.
Курячий суп з локшиною
Алексе.
Ходи сюди, милий.
Ох.
Я дуже хвора, Алексе.
Принести вам води?
Вода не допоможе мені.
Я надто хвора, сонце,
і хворію вже дуже давно.
А що вас вилікує?
Я сподівалася, твої мама й тато
мене вилікують,
проте з цього плану нічого не вийшло.
Може, вам до лікаря звернутися?
Лікарі не вилікують мене.
Може, тобі вдасться?
Допоможеш мені?
Як?
Візьми у школі
по одному предмету в кожного свого однокласника і принеси.
Принеси сюди.
Як вам від цього полегшає?
Вони дадуть мені сили.
А коли вам полегшає, ви повернетесь додому?
Якщо я вилікуюсь…
то повернуся додому.
ЕММА - ЛІЗА - КАРТЕР - МЕТТЬЮ
Алексе.
Що ти робиш у класі?
Ем-м, я не дуже хотів грати
й дещо тут забув.
Воу, воу, воу. Стій, стій, стій.
Усе гаразд?
-Так. -Так?
Чомусь ти став дуже тихий.
Тихіший, ніж завжди.
Як справи?
Усе добре. Я лише дещо забув.
Це нічого.
Алексе, слухай,
якщо колись захочеш поговорити,
то я завжди поряд.
Ти це знаєш?
Так.
Мені можеш розказати що завгодно.
Я вже піду до зали.
Гаразд. Ну біжи.
Що це ви робите?
Ні.
Стівен пережив інсульт кілька тижнів тому
й не може говорити.
Тож поки я піклуюся про родину.
Я дуже вдячний, що ви прийшли.
Алексе, як почуваєшся?
Нормально.
Ми поставимо тобі кілька запитань
про те, що сталося в школі. Добре?
Завтра сюди прийдуть люди.
Вони будуть обшукувати будинок.
Маємо підготуватись.
Детективе, заходьте!
Вітаю, міс Ліллі.
-Як поживаєте? -Добре.
-Радий знову зустрітися. -І я дуже рада.
-Пам'ятаєте детектива Колберта? -Авжеж.
Ми лише хотіли зайти до вас
на кілька хвилин сьогодні,
щоб усе оглянути, подивитися, в якій атмосфері живе Алекс.
І загалом дізнатися, як ідуть справи у вашої родини.
-Гаразд! -О, дякую.
О!
Гей, Алексе. Як життя, друже?
Якийсь він сьогодні тихий, так?
-Так, дійсно. -М-м. Цікаво.
ПОЛІЦІЯ
Вітаю.
Збирай речі, Алексе, ми їдемо завтра.
Не заступай за сіль.
Тут поліція. Нащо вони приїхали?
Я не знаю.
Зараз ідем чи пізніше?
Мабуть, зараз.
І що скажемо? Що ми тут забули?
Я думаю, що…
-Давайте просто… -Хтось виходить.
Гей, хто це?
Це коп там?
Це Пол.
-Ви його знаєте? -Так.
Агов!
Поле!
Поле, що ти там робиш?
Стійте.
Трясця! Чорт!
Не підходь, бляха!
Поле.
Поле, зупинись.
Стоп!
Боже.
Чорт забирай.
Ти довбаний малий гівнюк.
Поле. Прошу.
Меттью!
Ні.
Меттью.
Ні.
Меттью.
Де ж ти?
Меттью!
Де?
Чудово. Іще тисни.
Усе правильно.
О ні.
О чорт!
Геть від мене! Геть від мене!
Меттью?
Люба, глянь надвір!
Глянь, що діти зробили з садом!
Джеремі, тут скрізь розбите скло.
Знайди її взуття.
Боже мій! О господи!
Боже мій. У нас в кухні якийсь чоловік!
Алексе?
Меттью!
Я тебе знайшов.
Батьків Алекса
досі потрібно готувати супом.
Але це вже робить не він.
Алекс переїхав до іншого міста й живе зі своєю тіткою.
Я чула, що вона приємна жінка.
Усі діти з його класу
повернулися до своїх батьків.
Дехто з них навіть знову почав говорити.
ЗБРОЯ